![](https://lunest.ee/wp-content/uploads/2024/08/Capture.png)
Üledoositeadlikkus
Iga aasta 31. augustil tähistab maailm rahvusvahelist üledoositeadlikkuse päeva (International Overdose Awareness Day). Meie ühing on kohandanud osa selle algatuse kodulehel jagatud üledoosidele reageerimise teabelehti eesti ja vene keelde. Järgmistelt linkidelt saate neid alla laadida, välja printida ja jagada.
![Rahvaalgatus uimastitarvitamise eest määratavate karistuste leevendamiseks](https://lunest.ee/wp-content/uploads/2024/08/1205.jpeg)
Rahvaalgatus uimastitarvitamise eest määratavate karistuste leevendamiseks
MTÜ Eesti psühhotroopsete ainete sõltlaste ühing „LUNEST“ algatas petitsiooni, milles kutsub Riigikogu ja valitsust kaaluma ühingu ettepanekuid narko- ja karistuspoliitika ümberkujundamiseks. Keskkonnas rahvaalgatus.ee saab igaüks neid ettepanekuid allkirjaga toetada kuni 23. septembrini.
Algatus juhib tähelepanu asjaolule, et iganenud või tagurlikud karistuspoliitilised meetmed nagu trahviühiku määra tõstmine 2025. aastal võimendavad uimastikahjusid selle asemel, et soodustada riikliku uimastiennetuse strateegia eesmärke. „Meie, allakirjutanud, leiame, et nende eesmärkide saavutamine on väga keeruline, kui mitte võimatu seni, kuni kehtivad praegused ebaõiglased ja ebaproportsionaalsed karistused uimastite isiklikuks tarbeks omamise ja tarvitamise eest,“ kirjutavad MTÜ esindajad petitsioonis.
Allikatele nagu Tervise Arengu Instituudi uuringud ja ülevaated Euroopa Liidu riikide karistuspraktikatest toetudes leiavad algatuse koostajad, et narkosüütegude eest karistamine arestiga ja eelseisev trahviühiku määra tõus teeksid sõltuvushäirega elavate inimeste jaoks niigi keerulise ja sageli kuluka abi ja ravi leidmise protsessi veelgi keerulisemaks. Seda arvesse võttes edastataksegi algatusega Riigikogule ja Vabariigi Valitsusele järgmised ettepanekud.
- Kaaluda, et narkootilise või psühhotroopse aine arsti ettekirjutuseta tarvitamise või väikeses koguses ebaseadusliku valmistamise, omandamise või valdamise eest ei oleks võimalik võtta isikutelt vabadust, ehk karistusena ei oleks võimalik määrata aresti.
- Kaaluda, et narkootilise või psühhotroopse aine arsti ettekirjutuseta tarvitamise või väikeses koguses ebaseadusliku valmistamise, omandamise või valdamise eest määratav rahaline karistus oleks väiksem kui senine 300 trahviühikut, ja et võimalik maksimaalne rahatrahvi suurus ei ületaks praegu kehtivat maksimaalset võimalikku trahvisummat (kuni 1200 eurot).
- Kaaluda aine tarvitamise kui üldse kõige vähem ohtlikuma teo süüteo koosseisust välja arvamist või sellele eraldi leebema koosseisu loomist.
„Rahvusvaheliste uimastikeeluseaduste enam kui sajandi pikkune ajalugu on näidanud, et pealtnäha lihtsad, sirgjoonelised ja poliitiliselt mugavad meetmed nagu lauskeelustamine ja tarvitajate karistamine ei toimi, vaid teevad olukorra hullemaks,“ võtavad autorid rahvaalgatuse kokku. „Me usume, et käesolevas petitsioonis välja pakutud meetmed on vähim, mida meie riik saab teha, et meie ühiskond saaks viimaks asuda kindlalt arenema ohutuma, tõhusama ja inimväärsema uimastipoliitika poole, ja nõuame et Riigikogu ja Vabariigi Valitsus asuksid neid kõige lähemas võimalikus tulevikus vaagima ja ellu rakendama.“
Algatusega on võimalik eesti ja vene keeles tutvuda ning seda digiallkirjaga toetada siin.
![Foto: supportdontpunish.org](https://lunest.ee/wp-content/uploads/2024/06/bae2f58c-f38a-45a1-b6cc-53ffc8ed94b1.png)
„Ei karistustele, jah lahendustele!“ – koosolek tõhusama uimastipoliitika toetuseks 26. juunil
Eesti valitsus on loodetavasti astumas samme riikliku uimastipoliitika kursi korrigeerimiseks, vähemalt soovitab seda Justiitsministeerium hiljutises analüüsis „Narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ebaseadusliku käitlemise kuriteokoosseisudes karistuste diferentseerimise võimalikkusest“.
MTÜ Eesti psühhotroopsete ainete tarvitajate ühing LUNEST kui uimastitarvitajate, nende lähedaste ja toetajate esindusorganisatsioon tervitab seda arengut ning teeb omalt poolt mõned praktilised ettepanekud, mis aitaksid muuta riiklikku uimastipoliitikat tõenduspõhisemaks ja tõhusamaks.
26. juunil, rahvusvahelisel uimastite kuritarvitamise ja salakaubaveo vastasel päeval, tähistame ülemaailmset kampaaniat „Ei karistustele, jah lahendustele!“ („Support. Don’t punish.“) avaliku kogunemisega kl 12 Tallinnas Vabaduse platsil, kuhu ootame kõiki huvilisi ja toetajaid, kellele meie ühingu missioon ja uimastipoliitika nüüdisajastamine üldiselt korda lähevad.
MTÜ LUNEST ettepanekud uimastipoliitika tõhustamiseks
Karistuste diferentseerimine peab lähtuma tegelikest vajadustest.
Meie hinnangul on Justiitsministeeriumi analüüsidokumendi soovitused karistuste eristamiseks, sh suure koguse alampiiri kergitamiseks mõistlikud, kuid leiame, et konkreetsete lahenduste kujundamisel tuleks senisest enam arvesse võtta uimasteid tarvitavate inimeste isiklikke iseärasusi. Küsimus, kas kriminaalse koguse alampiir peaks algama 10 või 30 keskmise kodaniku joovastamiseks vajalikust ainekogusest, on ebaoluline, kui selle juures ei võeta arvesse konkreetse inimese sõltuvushäiret, eelkõige seda, kui palju ta ärajäämanähtude edasilükkamiseks igapäevaselt uimasteid tarvitama peab.
Olukorras, kus jõuorganite hinnangul ületab kõige väiksem müüdav kogus mürgist sünteetilist opioididi, milliseid tugeva sõltuvushäirega inimene võib päeva jooksul tarvitada mitu, kriminaalse koguse ülempiiri viie- kuni viieteistkordselt, diskrimineeriks piirmäära muutmine inimeste tegelikke tarvitamisharjumusi arvesse võtmata kõige haavatavamat osa meie kogukonnast – opioide süstides tarvitavaid sõltuvushäirelisi inimesi. MTÜ LUNEST hinnangul peaks suure koguse ülempiir olema vähemalt konkreetse isiku kümne päeva uimastivaru suurune. Sellist lähenemist on edukalt rakendatud Portugalis, kus uimastitarvitamise dekriminaliseerimine koos tõhusate tugiteenuste ja pragmaatilise lähenemisega karistustele on andnud kadestusväärseid tulemusi.
Teenuste kvaliteedi tõstmine säästab raha.
Olemasolevate teenuste tõhususe hindamine ja kvaliteedi seiramine aitaks säästa nappe ressursse ja vältida elutähtsate tugiteenuse-programmide sulgemist. Klientide õigustega senisest rohkem arvestamine vähendaks teenuste klientide diskrimineerimist ja muudaks teenused vastuvõetavamaks inimestele, kes neid vajavad.
Hulka soovitusi opioidasendusraviteenuste kvaliteedi parandamiseks sisaldab MTÜ LUNEST eestvedamisel läbi viidud uurimus „Opioidasendusraviteenuse kvaliteedi kogukonnapõhine hindamine“, millega saate tutvuda MTÜ LUNEST veebilehel. Mh soovitame selles uuendada asendusravi kliinilist protokolli, viia teenused vastavusse ÜRO ametkondade soovitustega, koolitada töötajaid uute lähenemiste, inimõiguste ja uimastipoliitika teemadel, teavitada teenuste kliente paremini teenuste toimimisest (eriti kinnipidamisasutustes), pakkuda rohkem täiendavaid psühhosotsiaalteenuseid (sh kogemusnõustamist elulise kogemuse baasil) ja arvestada haavatavate patsiendirühmade spetsiifiliste vajadustega.
Sotsiaalteenuste kärpimine tapab.
Keerulise majandusliku olukorra ja eelarvepuudujäägi tõttu on hakatud kärpima sotsiaalteenuseid, sh selliseidki, mis puudutavad palju suuremat hulka inimesi kui need, kes tarvitavad uimasteid. Kärbitud on ja/või kärpida kavatsetakse teenuseid, millest saavad kasu muudki haavatavad rahvastikurühmad – lapsed, eakad kodanikud, puudega inimesed. Uimastitarvitamisprobleemiga inimestele mõeldud sotsiaalteenuste kärpimisega ei saavutata muud kui kuritegevuse ja kinnipidamiskulude suurenemist.
Uimastite tarvitamise keeld ei teeni eesmärki.
Eesti kohtusüsteemis levinud tava keelata kohtualusel uimastite tarvitamine ei anna oodatud tulemusi. See ainult suurendab seireametkondade, eriti kriminaalhooldusametnike töökoormust ja diskrimineerib inimesi, kellel on uimastitarvitamishäire, millega kaasneb kompulsiivne tung uimasteid tarvitada. Alternatiivne meede, mis on oma tõhusust juba tõendanud, on kriminaalhooldusaluste sõltuvushäirega inimeste suunamine sotsiaalprogrammidesse nagu SÜTIK ja VALIK.
Väljasaatmine võrdub surmanuhtlusega.
Mõnede uimastikeeluseaduseid rikkunud süüaluste täiendav karistamine riigist väljasaatmisega ei teeni mitte kellegi huve. Reeglina on need Eestis sündinud ja kasvanud inimesed, kes Venemaale välja saadetuna leiavad end olukorrast, kus nad pole suutelised eluga toime tulema või võidakse saata võitlema sõtta. MTÜ LUNEST leiab, et riigist väljasaatmist tuleks rakendada vaid äärmuslikel juhtudel ning iga deporteerimisjuhtumit tuleks vaagida eraldi ja väga põhjalikult, seades esikohale süüaluse inimõigused, sh õiguse elule, tervisele ja parimale võimalikule ravile, mille kaitset Venemaa-sugused riigid tagada ei soovi ega suudagi.
MTÜ LUNEST kutsub kõiki, kes tagurliku ja kontraproduktiivse uimastipoliitika muutmist toetavad, väljendama seda avalikult, levitades kampaania „Ei karistustele, jah lahendustele!“ sõnumeid ning kirjutades sellest ka oma valitud rahvaesindajatele.
Eesti uimastitarvitajate esindusorganisatsiooniga MTÜ LUNEST saad ühendust võtta e-posti teel (lunest2016@gmail.com) ja Facebookis: fb.com/lunest2016 ning telefonitsi eesti keeles (+372 5096 286; Mart Kalvet, juhatuse liige) ja vene keeles (+372 5331 7025; Elena Antonova, juhatuse liige).
„Ei karistustele, jah lahendustele!“ („Support. Don’t punish.“) on ülemaailme kampaania eesmärgiga muuta uimastiseaduseid, dekriminaliseerida uimastite tarvitamine ja uimastiseaduste vägivallatud rikkumised, ning panustada tõhusatesse ja säästlikesse uimastikahjude vähendamise meetmetesse. 2013. aastal käivitatud kampaania on aastast aastasse üha laiemat kõlapinda kogunud. Kõige värskema teabe kampaaniaürituste kohta kogu maailmas leiad ingliskeelselt veebilehelt: https://supportdontpunish.org/.
Pressiteade vene keeles asub siin.
![Foto: supportdontpunish.org](https://lunest.ee/wp-content/uploads/2024/06/bae2f58c-f38a-45a1-b6cc-53ffc8ed94b1.png)
«Нет наказаниям, да решениям!» – общественная акция в поддержку более эффективной наркополитики
Мы верим, что правительство Эстонии предпринимает шаги по корректировке курса национальной наркополитики, по крайней мере, так рекомендует Министерство юстиции в своем недавнем анализе “Возможности дифференциации наказаний за правонарушения, связанные с незаконным оборотом наркотических средств и психотропных веществ“.
Эстонская ассоциация людей использующих психотропные вещества LUNEST , как представительная организация потребителей наркотиков, их семей и сторонников, приветствует это развитие и вносит ряд практических предложений, чтобы сделать национальную наркополитику более основанной на фактах и эффективной.
26 июня, в Международный день борьбы со злоупотреблением наркотиками и их незаконным оборотом, мы будем отмечать глобальную кампанию «Нет наказаниям, да решениям! Поддерживать. Не наказывать!» («Support. Don’t punish.»), собрав в 12 часов дня на таллиннской площади Вабадузе всех заинтересованных лиц и сторонников, которым небезразлична миссия нашей организации и модернизация наркополитики в целом.
Предложения НКО LUNEST для более эффективной наркополитики
Дифференциация наказаний должна основываться на реальных потребностях.
На наш взгляд, рекомендации аналитического документа Министерства юстиции по дифференциации наказаний, в том числе по снижению минимального порога для крупных партий, являются разумными, однако мы считаем, что при разработке конкретных решений необходимо уделять больше внимания индивидуальным особенностям людей, употребляющих наркотики. Вопрос о том, должен ли минимальный порог уголовной ответственности начинаться с 10 или 30 единиц вещества, необходимых для опьянения среднестатистического гражданина, не имеет значения, если не учитывать характер привыкания человека, в частности количество наркотика, которое ему необходимо ежедневно, чтобы отсрочить абстиненцию.
В ситуации, когда власти заявляют, что минимальное количество токсичных синтетических опиоидов, которое может быть продано и которое может быть употреблено несколько раз в день человеком с сильной зависимостью, превышает криминальный порог в пять-пятнадцать раз, изменение порога будет дискриминацией наиболее уязвимой части нашего общества – опиоидных наркоманов – без учета реальной структуры употребления людей. LUNEST считает, что высокий порог должен быть, по крайней мере, эквивалентен десяти дням употребления наркотиков на человека. Такой подход был успешно реализован в Португалии, где декриминализация употребления наркотиков в сочетании с эффективными службами поддержки и прагматичным подходом к мерам наказания дала завидные результаты.
Повышение качества услуг позволяет экономить деньги.
Оценка эффективности существующих услуг и мониторинг их качества позволяют экономить ограниченные ресурсы и избегать закрытия жизненно важных программ поддержки. Повышенное внимание к правам клиентов снизит дискриминацию в отношении получателей услуг и сделает услуги более приемлемыми для людей, которые в них нуждаются.
Многие рекомендации по улучшению качества услуг опиоидной заместительной терапии изложены в проведённом LUNEST исследовании “Оценка качества услуг опиоидной заместительной терапии в сообществе“, размещенном на сайте LUNEST. Среди прочего, в нем рекомендуется обновить клинические протоколы заместительной терапии, привести услуги в соответствие с рекомендациями агентств ООН, обучить персонал новым подходам, правам человека и наркополитике, лучше информировать потребителей услуг об услугах (особенно в тюрьмах), предоставлять больше дополнительных психосоциальных услуг (включая консультирование по вопросам жизненного опыта) и учитывать особые потребности уязвимых групп пациентов.
Сокращение социальных услуг убивает.
Сложная экономическая ситуация и дефицит бюджета привели к сокращению социальных услуг, в том числе тех, которые затрагивают гораздо большее число людей, чем те, кто употребляет наркотики. Другие уязвимые группы – дети, пожилые люди, инвалиды – также пострадали от сокращений и/или подвергаются им. Сокращение социальных услуг для людей, употребляющих наркотики, не приведет ни к чему, кроме роста преступности и расходов на содержание в тюрьмах.
Запрет на употребление наркотиков не служит никакой цели.
Распространенная в судебной системе Эстонии практика запрета на употребление наркотиков не приносит ожидаемых результатов. Она лишь увеличивает нагрузку на службы контроля, особенно на чиновников по надзору, и дискриминирует людей с расстройствами, связанными с употреблением психоактивных веществ, в том числе с компульсивным употреблением наркотиков. Альтернативной мерой, которая уже доказала свою эффективность, является направление условно осужденных с проблемами зависимости от психоактивных веществ на социальные программы, такие как SÜTIK и VALIK.
Изгнание из страны равносильно смертной казни.
Дальнейшее наказание некоторых наркопреступников депортацией не отвечает ничьим интересам. Как правило, это люди, родившиеся и выросшие в Эстонии, которые в случае депортации в Россию окажутся в ситуации, когда они не смогут справиться с жизнью, или могут быть отправлены на войну. LUNEST считает, что депортация должна применяться только в крайних случаях, и что каждый случай депортации должен рассматриваться индивидуально и очень тщательно, с приоритетом прав на человека, включая право на жизнь, здоровье и наилучшее возможное лечение, которое такие страны, как Россия, не хотят и не могут гарантировать.
Общественная организация LUNEST призывает всех, кто поддерживает изменение малопродуктивной политики в отношении наркотиков, выразить это публично, распространив кампанию “Нет – наказаниям, да – решениям!” и написать письма своим представителям.
Вы можете связаться с MTÜ LUNEST, организацией, представляющей интересы потребителей наркотиков Эстонии: lunest2016@gmail.com; на Facebook: fb.com/lunest2016; и по телефону (на эстонском языке, +372 5096 286; Март Калвет, член правления, и на русском языке, +372 5331 7025; Елена Антонова, член правления).
“Нет санкциям, да решениям!” Поддерживать. Не наказывать! („Support. Don’t punish. “)— это глобальная кампания, направленная на изменение законов о наркотиках, декриминализацию употребления наркотиков и насильственных нарушений закона о наркотиках, а также на содействие эффективным и устойчивым мерам по снижению вреда от наркотиков. Стартовав в 2013 году, кампания с каждым годом набирает обороты. Самую свежую информацию о мероприятиях кампании по всему миру можно найти на сайте: https://supportdontpunish.org/.
Пресс-релиз на эстонском языке находится здесь.
![](https://lunest.ee/wp-content/uploads/2024/06/240618_Capture.png)
Uus uurimus pakub soovitusi opioidasendusraviteenuse kvaliteedi parandamiseks
2022. aasta teisel poolel viidi Eestis läbi uurimus „Opioidasendusraviteenuse kvaliteedi kogukonnapõhine hindamine“ („Client Satisfaction with Opioid Agonist Treatment in Estonia“), mis on osa Euraasia kahjude vähendamise ühenduse EHRA suuremast, kuut riiki (Eesti, Gruusia, Montenegro, Moldova, Ukraina ja Valgevene) hõlmanud võrdlevast uurimusest „Community-led monitoring of opioid agonist treatment“.
Tervise Arengu Instituudi inimuuringute eetikakomitee TAIEK kooskõlastatud uuring (reg nr 2395; otsused 1121, 10.10.22; 1167, 11.01.23) viidi läbi MTÜ Eesti psühhotroopsete ainete tarvitajate ühing „LUNEST“ eestvedamisel. Vastutavad uurijad olid PhD Anneli Uusküla (Tartu Ülikool) ja PhD Sigrid Vorobjov (TAI), põhitäitjad Anna Markina (TÜ õigusteaduskond), Maris Salekešin (TAI) ja Jelena Antonova (MTÜ LUNEST).
MTÜ LUNEST töötas uurimuse tulemuste põhjal välja hulga soovitusi opioidasendusraviteenuste, sh kinnipidamisasutustes pakutava asendusravi kvaliteedi tõstmiseks.
Leiame, et asendusraviprogrammid peavad olema populaarsed ja tõhusad. Asendusravi ei tohiks kasutada kinnipidamisasutustes viibivate inimeste käitumise mõjutamise meetmena, samuti ei tohiks see anda põhjust mujal tegutsevates keskustes pakutavates asendusraviprogrammides osalevate inimeste diskrimineerimiseks.
Järgneb tõlge uurimuse jaotisest „MTÜ Eesti psühhotroopsete ainete sõltlaste ühing „LUNEST“ soovitused“ (“Recommendations by The Estonian Association of People who Use Psychotropic Substances “Lunest””, lk 51–55).
MTÜ Eesti psühhotroopsete ainete sõltlaste ühing „LUNEST“ soovitused
Liikmed: Jelena Antonova (juhatuse esinaine), Mart Kalvet (juhatuse liige), Elena Borissenko (tugiteenuste spetsialist), Rita Salin (tugiteenuste spetsialist), Olga Bogdanova (tugiteenuste spetsialist) ja Aleksandra Iru (tugiteenuste spetsialist).
Eesti psühhotroopsete ainete sõltlaste ühingul „LUNEST“ on ligi kümme aastat kogemust uimasteid tarvitavate inimeste õiguste kaitsmisel. Nende pingutusi uimasteid tarvitavate inimeste suhtes diskrimineerivate hoiakute vähendamiseks on märgatud, mis on toonud kaasa partnerlussuhted mitme samas valdkonnas tegutseva organisatsiooniga. Ühing aitas tagada teenusepakkujate ja ka selle kasutajate kogukonna toetuse uurimusele „Opioidasendusraviteenuse kvaliteedi kogukonnapõhine hindamine“. Ühing etendas olulist rolli uurimuse läbiviimisel, eriti vastajate leidmisel ja intervjuude läbiviimisel uurimuse kvantitatiivses etapis. Oma ulatusliku kogemuse ja antud uurimuse tulemuste põhjal tegi ühing asendusravisüsteemi nüüdisajastamiseks ja tõhustamiseks ettepanekud, mis aitaksid muuta teenuseid tõenduspõhisemaks ja inimesekesksemaks.
1. Selleks, et tagada uusimate soovitustega vastavusse viidud järjekindel ja tõenduspõhine ravi, tuleb 2013. aastast pärinevat opioidsõltuvuse asendusravi kliinilist protokolli nüüdisajastada nii, et see oleks kooskõlas tõenduspõhiste praktikatega, säilitaks läbipaistvuse ja oleks jätkuvalt rakendatav reaalsetes kliinilistes ja organisatsioonilistes keskkondades. Asendusravijuhend peaks täpsustama asendusravikeskuste tööd suunavad sisekorra eeskirjad ja selgelt sõnastama konkreetselt patsientidele mõeldud juhtnöörid või reeglid. Kvaliteedistandardite säilitamise ja pideva ravi tagamise huvides tuleks opioidsõltuvuse asendusravi kliinilist protokolli järgida kõigis vastavaid teenuseid pakkuvates asutustes, nii nendes, mida külastavad vabaduses viibivad patsiendid, kui ka sellistes, mis tegutsevad vanglates ja kinnipidamiskeskustes. Samuti peavad nende asutuste sisekorrareeglid olema vastavuses kliinilise protokolliga ega tohi sellega vastuollu minna.
2. Leiame, et kooskõlas ÜRO Uimastite ja Kuritegevuse Büroo 2022. aastal avaldatud tõenduspõhiste ja kvaliteetsete opioidasendusraviteenuste asutamise ja pakkumise soovitustega („Establishing and delivering evidence-based, high-quality opioid agonist therapy services”) [1] tuleks ellu rakendada järgmised muudatused.
• Uimastite tarvitamine raviteenuse ajal ei peaks olema põhjus ravi katkestamiseks. Ehkki patsiendi nõusolekul uriiniproovide võtmine võib olla standardne kliiniline sekkumine, ei tohiks seda rakendada karistusmeetmena või ähvardusena opioidasendusravi katkestamiseks, nagu Eestis seni tehtud on. Positiivne test mõnele uimastile peaks olema alus teenusepakkuja ja patsiendi vahelisele diskussioonile ravimi (nt metadooni) annuse sobivuse teemal.
• Programmide lähenemine peaks olema jätkuravi-põhine, seadmata piire ravi kestusele. Rohkem kui 30% käesolevas uuringus osalejatest väljendasid rahulolematust ravi kestusega, mis on seoses nende opioidasendusraviga rahulolu üldise määraga. Praegusel ajal paistavad teenusepakkujad eeldavat, et patsiendid jäävad asendusraviprogrammi piiratud ajaks.
3. Teenuse kvaliteedi parandamiseks ja diskrimineerimise vähendamiseks peaks opioidasendusraviteenust pakkuva asutuse töötajaskond olema erialaselt haritud ning saama pidevalt kestvat õpet uudsete opioidasendusravi-lähenemiste, inimõiguste ja nüüdisaegse uimastipoliitika teemadel. Selline õpe peaks laienema vanglatöötajatele ning toetama hoiakute paranemist, vähendama diskrimineerimist, hajutama väärarusaamu ja parandama opioidasendusravi kättesaadavust nende jaoks, kes seda vajavad [2]. Praegu koolitab asutuste töötajaid Tervise Arengu Instituut. Tulevikus tuleks koolitustöösse hõlmata ka meie kogukonna esindajaid, kellel on opioidasendusravi kogemus.
4. Patsientide õigus olla teenustest teavitatud on kriitilise tähtsusega; töötajad ei tohiks seda eirata.
• Käesoleva uuringuga kogutud statistika, mis näitab, et programmiga liitumisel teavitati programmi reeglitest 70% vastanuid ja ainult 65% tundsid, et neid on teavitatud piisavalt, tõstab esile tõsiseid puuduseid, mis nõuavad tähelepanu. Eriti märgatav oli probleem vanglates, kus opioidasendusraviprogrammi alustamisel ei selgitatud programmi reegleid ühelegi asendusravi saajale. Programmi reegleid tuleks programmis osalejatele selgitada vahetu suhtluse käigus. Ehkki programmis osalemise reeglid on tavaliselt välja pandud keskuste seintele, jäävad need klientidele raskesti arusaadavateks. On eluliselt oluline, et töötajad mõistaksid, et kliendid vajavad süsteemis tõhusalt orienteerumiseks abi ja selgitusi.
• Praegu kehtestavad opioidasendusraviasutused reegleid eelkõige karistusmeetmete toel, kuid vaja on liikuda patsientide õigustega arvestamise poole. Haavatava rahvastikurühmana kogevad uimastisõltuvushäirega inimesed sageli diskrimineerimist. Nende õiguste olulisuse esiletõstmine aitab luua toetavat keskkonda, mis on kriitiliselt tähtis selleks, et patsiendid julgeksid hukkamõistu või väärkohtlemist kartmata otsida abi ja kasutada asendusraviprogrammide ressursse. See probleem on eriti tõsine kinnipidamisasutustes, kus viibivate inimeste haavatavus on niigi kõrge. Näiteks on ülioluline teavitada patsiente sellest, kuidas nende osalemine opioidasendusraviprogrammis võib mõjutada nende võimalusi saada suunatud avavanglasse või taotleda ennetähtaegset vabastamist.
• Uurimus näitas, et vastanuist vaid 9% olid kunagi esitanud opioidasendusraviga seoses kaebuse ja rohkem kui pooled hindasid tulevikus kaebuse esitamise tõenäosust madalaks. Patsientide teavitamine nende õigustest peaks hõlmama nende õigust esitada kaebuseid. Patsiendid peaksid saama seda teha anonüümselt, kartmata tagasilööke. Eriti oluline on see äärmiselt haavatavates olukordades, nt vanglas viibivate inimeste jaoks. Lisaks sellele peaks kaebuste menetlemise protsess olema lugupidav ja tõhus.
5. Vastavalt rahvusvahelistele soovitustele opioidasendusraviteenuste pakkumiseks kinnipidamisasutustes peaks patsientidel, kes ravilepinguga sätestatud reeglitest kinni peavad, olema teiste vangidega võrdsed õigused [2]. Eestis kehtiv juhend annab mõista, et uimastisõltuvushäirega kinnipeetavate jaoks, kes saavad uimastisõltuvusravi, peaks nii ennetähtaegne vabanemine kui ka suunamine avavanglasse olema võimalikud, kuid teatud piirangud on siiski jõus. Näiteks ei lubata avavanglasse paigutada uimastisõltuvushäirega isikuid, kelle karistus on lühem kui aasta [3]. Uurimuse raames kogutud intervjuudes väljendasid mõned kinnipidamisasutuses viibivad isikud veendumust, et neile on ennetähtaegset vabastamist või juurdepääsu avavanglale täielikult keelatud. Raske on öelda, kas neile inimestele on antud väärteavet nende õiguste kohta, kas nad kogevad diskrimineerimist, või mõlemat. Igal juhul tõstab see probleem pakiliselt esile vajadust selge suhtluse ja kooskõlastatud pingutuste järele häbimärgistamise ja diskrimineerimise vähendamiseks kinnipidamisasutustes.
Umbes pooled kinnipidamisasutuses viibinud vastajatest märkisid, et vanglas puudub kontaktisik või inspektor, kelle ülesanne oleks tegeleda teenuse korraldamisega. Selline puudujääk annab mõista, et järelevalve teenuste üle on ebapiisav, jättes kinnipeetavad ilma kokkupuutepunktist raviteenusega seoses tekkinud murede lahendamiseks. Kinnipidamisasutustes pakutavate teenuste parandamiseks on oluline leida teenuste korraldamiseks ja nende üle järelevalve teostamiseks sobivad töötajad.
6. Hoolimata sellest, et opioidsõltuvuse asendusravi kliiniline protokoll näeb ette, et asendusravi pakkuvates asutustes tuleb pakkuda valikut psühhosotsiaalseid teenuseid, erinevad nende sekkumiste kättesaadavus ja kvaliteet märkimisväärselt. Mõnel puhul võivad need teenused olla ebapiisavad või üldse puududa. Kogemusnõustajate, sotsiaaltöötajate või vaimse tervise spetsialistide nagu psühhiaatrid ja psühholoogid kättesaadavuse tagamine on kriitiliselt tähtis. Need teenused peavad olema kvaliteetsed ja programmide klientidele lihtsasti kättesaadavad. Samuti on oluline innustada patsiente abi otsima ja tegeleda seejuures kõigi potentsiaalsete stigmadega.
7. Ehkki selleks, et pakkuda kogemusnõustamist teenusena, on vajalik esialgne koolitus ja kollektiivi aktiivne osalemine, võivad kogemusnõustajate kogemused opioidasendusravisüsteemiga olla ebapiisavad. Kvaliteetse ravi tagamiseks peaks kogemusnõustamisteenust pakkuvatel inimestel olema isiklik kogemus asendusraviteenustega. Nende rolli tunnustamine ja võimendamine on ülioluline, kuna nad on opioidasendusraviprogrammide klientidele märkimisväärseks toeks, õpetades neid süsteemis orienteeruma ja pakkudes elutähtsat emotsionaalset tuge. Kogemusnõustamisteenus peaks olema kättesaadav sõltumata sellest, kas ravi saadakse vabaduses viibides või kinnipidamisasutuses.
8. Nii opioidasendusraviasutused kui ka asendusraviteenuste sisu tuleks kujundada vastavamaks haavatavate patsiendirühmade spetsiifilistele vajadustele. Seda mõtet toetab hulk näiteid.
• Füüsiline keskkond peaks vastama vananeva klientuuri vajadustele, sh pakkuma võimalusi istumiseks. Mõnede klientide jaoks, kellel võib olla vaja enne ja pärast kaugelt kohale tulekut ja lahkumist jalgu puhata, on see eluliselt oluline.
• Arvestada tuleks tõigaga, et uimastisõltuvushäirega elavad naised kujutavad endast eriti haavatavat patsiendirühma, mille liikmetel on kõrgem tõenäosus kogeda vägivalda või väärkohtlemist, majanduslikku ebastabiilsust ja vanemlike kohustustega seonduvaid probleeme. Teenusepakkujad peaksid rakendama selle kontingendi toetamiseks ja nende vajadustega tegelemiseks vajalikke meetmeid, nt võimaldama sagedasemat kohtumist sotsiaaltöötajaga.
• Opiodiasendusraviteenuse kliendid, kes täidavad vanemakohustusi, vajavad soost sõltumata isikustatud lähenemist, kuna traditsioonilised lähenemised ravile ei pruugi toetada nende samaaegset toimetulekut laste kasvatamise, tööl käimise ja opioidasendusraviteenusel osalemisega. Vajadusel tuleks neile teha spetsiaalseid mööndusi. Laste eest hoolitsemise toetamiseks opioidasendusravi saamise ajal tuleks rakendada vajalikke meetmeid, nt luua spetsiaalsed ootealad lastega klientidele. Vajadusel võib olla vajalik lisada mugavusi nagu mähkimislauad või imetamistoad.
• Kinnipeetavatele peab ravimite võtmiseks olema tagatud mugav ruum ja privaatsus. Vastavalt rahvusvahelistele soovitustele kinnipidamisasutustes opioidasendusraviteenuste pakkumiseks ei tohiks ei kaaskinnipeetavad ega isegi vangla töötajad olla teadlikud inimese osalemisest opioidasendusraviprogrammis, kuna see võib kaasa tuua negatiivseid tagajärgi. Küll aga võib kasu olla spetsiaalse väljaõppe saanud valvurite ja muude raviteenusega seotud töötajate teavitamisest [2].
Allikaviited
1. United Nations Office on Drugs and Crime, World Health Organization. Establishing and delivering evidence-based, high-quality opioid agonist therapy services: An operational tool for low- and middle-income countries. UNODC, Viin; 2022.
2. Stöver, H.; Kastelic, A.; Pont, J. Opioid substitution treatment in custodial settings: a practical guide. 2012.
3. Sisekaitseakadeemia. Korrektsiooniline sotsiaaltöö: rakenduskõrgkooli õpik. Tallinn: Sisekaitseakadeemia; 2017.
![](https://lunest.ee/wp-content/uploads/2024/06/Kuvatommis-2024-06-08-154955.png)
MTÜ LUNEST esindaja kõne ÜRO uimastikontrollinõukogu istungil
Meie liige Mart Kalvet esindas ÜRO juures tegutseva Viini uimastivaldkonna valitsusväliste organisatsioonide komitee VNGOC kutsel ÜRO Rahvusvahelise Narkootiliste Ainete Kontrollinõukogu istungil Eesti ja maailma uimastitarvitajaid.
ÜRO Rahvusvaheline Narkootiliste Ainete Kontrollinõukogu INCB kutsus kodanikuühiskonna organisatsioone jagama enda seisukohti sünteetiliste uimastite tootmise, salakaubaveo, turustamise ja tarvitamise kiire laienemise stsenaariumide ja neile võimalike lahenduste leidmise teemadel.
Istung toimus 2024. aasta 22. mail osana INCB 140. istungjärgust. Aprillis toimunud avalikul konkursil välja valitud kaheksa valitsusvälise organisatsiooni esindajad said võimaluse esitleda enda vaateid seoses sünteetiliste uimastitega.
INCB president Jallal Toufiq tõstis avasõnavõtus esile kodanikuühiskonna panuse olulisust INCB aastaaruandes keskseks valitud teemal. Sama mõtet kordas oma sõnavõtus uimastivaldkonna valitsusväliste organisatsioonide komitee VNGOC juhataja Matej Košir, kes rõhutas, et need kodanikuühiskonna esindajate kuulamisistungid pakuvad valitsusvälistele organisatsioonidele head võimalust Nõukoguga dialoogi astuda, ning et esitlused näitavad, kui lai on kodanikuühiskonna organisatsioonide tegevuste ja arvamuste spekter.
Järgneb Mart Kalveti ettekanne ÜRO Rahvusvahelise Narkootikumide Kontrollinõukogu INCB 2024. aasta kodanikuühiskonna foorumil.
Võimendatud kahjude vähendamise meetmed kui lahendus mürgiste uimastite kriisile
Tervist!
Uimastitevastane sõda on põhjustanud minu rahvale äärmiselt palju kahju ja kannatusi. 2000. aastate hakul suutsid Eesti jõuorganid Afghanistani oopiumipõua ja pinevate rahvusvaheliste suhete taustal peaaegu täielikult peatada heroiini leviku riigis. Vahetult pärast seda sai meist uute sünteetiliste opioidide – st fentanüülide ja nende analoogide – katsepolügon. Selleks ajaks, kui heroiini väljavedu Afghanistanist taastus, oli enamik inimestest, kes seda varem tarvitasid, kas lõpetanud või läinud üle fentanüülidele. Üledooside hulk kerkis drastiliselt ja sajad inimesed surid. Eestile sai osaks Euroopa üledoosipealinna ihaldusvääritu maine.
Oleme nüüdseks rohkem kui 20 aastat seiranud selle “opoioidikriisiks” või täpsemalt “üledoosikriisiks” nimetatud tragöödia arengut. Mina leian, et “mürgiste uimastite kriis” on toimuva tähistamiseks kõige selgem ja täpsem termin. Inimesed enamasti lihtsalt ei teadnud, et manustavad eluohtliku annuse tavatult tugevatoimelist opioidi.
USA-s on mürgiste uimastite kriis saavutanud taseme, kus iga viie minuti tagant sureb mõni inimene üleannuse tõttu. Paljud neist oleksid eelistanud tarvitada muid uimasteid kui need, mida neile peale surutakse; mõned neist ei olnud isegi teadlikud ei sellest, mis aineid nad täpselt tarvitavad, ega ka sellest, millised ohud sellega kaasnevad. Paljud olid olude tõttu sunnitud tarvitama üksinda – ja surema üksinda.
Eesti on väike riik, mis tegi politseile lihtsamaks 2017. aastal peamiste fentanüülivõrgustike tegevuse peatamise. Fentanüül muutus peaaegu kättesaamatuks ja fentanüülist põhjustatud üleannustamissurmade arv langes ajalooliselt madalale tasemele. Kuid meie MTÜ ennustas, et see olukord ei püsi kaua, ja hoiatas riiki, et valmistuda tuleks järgmiseks uudisuimastite laineks, millega kaasnevad tagajärjed, mida me toona ette kujutada ei osanud. Mul on väga kurb nentida, et nitaseenid täitsid selle ennustuse 2019. aastal, mil Eesti uimastiturule ilmus isotonitaseen. Kuna seaduse järgi algab kriminaalne uimastikogus kümnest keskmisel inimesel joobe tekitamiseks piisavast annusest, ja kuna kohtuekspertide osutusel on keskmise kodaniku nitaseenitaluvus väga madal, võib mõnede nitaseenide üheainsa annusena müüdav kogus sisaldada rohkem kui sada keskmist annust. See tähendab, et neid aineid on praktiliselt võimatu omandada väiksemas kui kriminaalses koguses.
Taoline olukord pärsib meie riiklikku kahjude vähendamise ja uimastisõltuvusravi süsteemi, millesse kuuluvad naloksooniprogramm, HIVi ja C-hepatiidi testimine, süstlavahetusteenused, kogemusnõustamine, opioidasendusravi ja rehabilitatsiooniprogrammid. Ja me teame juba, et sellest ei piisa.
Mullu keelustas Eesti riik kõik nitaseenid ainerühmana. Kui lubate, teen siinkohal veel ühe ennustuse – kui me ei hakka rakendama uusi lähenemisi, kerkib peagi esile uus, tõenäoliselt veelgi mürgisem rühm sünteetilisi opioide, mis külvavad veelgi rohkem hävingut. Me ei tea veel, mis ained need on, kuid kuulujutud tumeveebis viitavad besitramiidi analoogidele kui ühele võimalikule keelustatud nitaseenide aseainele.
See ennustus ei ole mõeldud hoiatusena mitte ainult Eestile, vaid suuremale osale Euroopast, Põhja-Ameerikale ja isegi muudele maailma piirkondadele. Kui näiteks heroiini väljavedu Afghanistanist jääb kiratsema, täidab miski tekkinud lünga. Uimastituru, millele avaldatakse survet, vahetab reeglina välja uus turg, millel levivad tugevatoimelisemad ja ohtlikumad narkootikumid.
Keelustamis- ja karistamispõhine lähenemine sõltuvushäire ja üledoosisurmade probleemile on põhjalikult läbi kukkunud ning sünteetiliste opioidide tragöödia tõendab seda selgelt. 63 aastat väldanud eksperiment uimastite ülemaailmse keelustamisega pole kunagi eksinud iseenda “rusikareegli” vastu – mida jõulisemalt keeluseaduseid jõustatakse, seda tugevatoimelisemaks muutuvad keelustatud ained.
Omal ajal – enne seda, kui ÜRO kirjutas alla globaalsele uimastikeelupoliitikale – peeti sõltuvuskäitumise põhjuseks narkootiliste ainete kättesaadavust, millele ülemaailme keelustamine tundus mõistliku reaktsioonina. Sõltuvushäirete teaduslik uurimine on vahepealse aja jooksul arenenud kaugele, tõendades, et sunniabinõud, karistused, avalik häbistamine ja vabadusekaotus ei ole uimastisõltuvuse raviks ei tõhusad ega ka säästlikud meetmed. Nüüd, mil me teame, kui oluline on sõltuvustele reageerida omaksvõtu, lahkuse ja toetusega, on nende keelamine meile moraalselt lubamatu. Pärast sajandipikkust läbikukkumist ei saa me enam nimetada globaalse uimastisõja traagilisi tagajärgi “soovimatuteks”. Ei – kui terveid rahvastikurühmi demoniseeritakse, kiusatakse taga ja vangistatakse sellepärast, et me eelistame taju muutvaid aineid, mida parasjagu võimul olijad heaks ei kiida, leiab uimasteid tarvitavate inimeste inimõiguste lämmatamine aset meelega.
See ei ole, mõistagi, mingi uudis paljudele autoritaarsetele režiimidele, mis rakendavad valikulist keelupoliitikat kalkuleeritud rõhumisvahendina. Ja ma kardan, et selle ebainimliku vahendi tõendatud tõhusus on põhjus, miks paljud riigid kõhklevad sellest loobumast. Kuid samas olen ma ettevaatlikult lootusrikas, et hiljutised arengud kohalikus, regionaalses ja globaalses uimastipoliitikas, nagu Viini konsensuse purunemine ÜRO narkootiliste ainete komitee istungjärgul tänavu märtsis – millega kaasnes termini “kahjude vähendamine” kiiduväärne esmamainimine komitee reolutsioonis –, aitab meil kõigil jõuda otsusele ja valida ajaloolises plaanis õige leeri. Ma loodan, et elan päevani, mil saame vaadata tagasi uimasteid tarvitavate inimeste kriminaliseerimisele ja imestada, kuidas me saime olla nii pimedad, põikpäised ja kaasinimeste suhtes hoolimatud.
Sellega seoses peaks võõrandamatu inimõigus tervisele ja parimale võimalikule ravile uimasteid tarvitavate inimeste jaoks tingimata hõlmama võimendatud kahjude vähendamise meetmeid nagu üledoosiennetuse keskused, uimastite tarvitamise-eelse testimise teenused ja “ohutum allikas” (ingl safer supply), s.t uimasteid tarvitavatele inimestele mittemeditsiiniliseks otstarbeks puhaste uimastite hankimise lubamine. Leppida vähemaga tähendaks lihtsalt vältimatu edasilükkamist väga kõrge inimelude hinnaga.
Ma usun siiralt, et see on ainus mõistlik tegevussuund, ja kannustan seega kõikide riikide valitsusi, rahvusvahelisi organisatsioone eesotsas ÜRO ja selle asjakohaste üksustega nagu uimastikontrolli büroo INCB, uimastite ja kuritegevuse büroo UNODC, maailma tervishoiuorganisatsioon WHO, HIVi ja AIDSi ühisprogramm UNAIDS ja inimõiguste ülemvoliniku büroo OHCHR, aga ka kõiki muid osapooli kohalike ja ülemaailmsete uimastiseaduste muutmise kaalumisel või ennetusprogrammide, tugiteenuste ja tervishoiusüsteemi muudatuste kavandamisel sellega arvestama.
Tänan tähelepanu eest. Rahu olgu teiega!
2024. aasta Euroopa Parlamendi valimiste uimastipoliitika manifest
![Pilt: Correlation – European Harm Reduction Network](https://lunest.ee/wp-content/uploads/2024/05/futuredrugpolicyeu24.png)
MTÜ LUNEST ühines hiljuti 2024. aasta Euroopa Parlamendi valimiste uimastipoliitika manifestiga. Järgneb manifesti tõlge eesti keelde (saadaval ka PDF-ina C-EHRN-i veebis).
———————————
Vajame uimastipoliitikat, mis muudab Euroopa turvalisemaks, tervemaks ja õiglasemaks.
Uimastikontrollile kulutatud miljarditest hoolimata pole Euroopa uimastipoliitikal õnnestunud kaitsta meie kogukondade tervist ja turvalisust.
Uimastite tarvitamise määrad lähenevad ajaloolistele rekorditele. Igal aastal ilmuvad Euroopa Liidu turule uued narkootilised ained. Uimastitevastasele sõjale keskendunud poliitilised meetmed pole suutnud peatada organiseeritud kuritegevuse mõjuvõimu kasvamist. Tõendid näitavad, et inimelude päästmiseks ja meie kogukondade kaitsmiseks on vaja ennetust, ravi ja kahjude vähendamist, kuid uimasteid tarvitavatele inimestele suunatud teenused kiratsevad ressursside ja poliitilise toe nappuses.
2024. aasta Euroopa Parlamendi valimised peavad seda paradigmat nihutama. Käesolev manifest pakub välja kujutluse pragmaatilisest, uuenduslikust ja inimõigustele keskenduvast Euroopa uimastipoliitikast, mille rakendamine tagab kogukondadele parema tervise ja turvalisuse. Palume kõigil Euroopa kodanikuühiskonna organisatsioonidel, erakondadel ja kandidaatidel toetada järgmisi üleskutseid tegevustele.
Üheskoos suudame luua uimastipoliitika, mis Euroopa tulevikuks ette valmistab.
#FutureDrugPolicyEU24
Manifest on avatud allkirjastamiseks kõigile soovijaile. Manifesti algatasid Euroopa kahjude vähendamise võrgustik C-EHRN (Correlation – European Harm Reduction Network) ja ööelukahjude vähendamise võrgustik NEWNet Enjoying Safer Nightlife (Nightlife Empowerment & Well-being Network).
Uimastipoliitika manifesti põhimõtted
Suurendagem investeeringuid tervishoidu ja sotsiaalhoolekandesse
Euroopas on uimastitarvitamise määrad rekordilised ning uute psühhoaktiivsete ainete, sh sünteetiliste opioidide laienev levik on pannud häirekellad helisema. Õiguskaitseorganid ja uimastikontroll uut ohtu ei peata, nagu nad pole suutnud seda peatada ka muudes maailma piirkondades. Selleks, et tulevikuks valmistuda, peavad Euroopa Liidu institutsioonid seadma prioriteetideks tõendatult tõhusate integreeritud tervishoiu- ja tugiteenuste toetamise ja rahastamise. Elude päästmiseks ja kogukondade turvalisuse tagamiseks on hädavajalik keskenduda teenustele, mis uimasteid tarvitavate inimeste karistamise asemel neile tuge pakuvad. Euroopa Liidu uimastipoliitika tuleb uuesti tasakaalustada, tehes lõpu õiguskaitse senisele tähtsustamisele tervishoiu ees. Euroopa Liidu institutsioonid peavad suurendama investeeringuid ja toetust valikulistele ja näidustatud ennetusprogrammidele, tõenduspõhisele vabatahtlikule ravile, elusid päästvatele kahjude vähendamise meetmetele (sh HIV-i/AIDS-i ja C-hepatiidi ennetusele, opioidasendusravile, naloksooni väljastavatele programmidele, uimastite tarvitamiseelse testimise teenustele ja uimastitarvitamiskabinettidele) ning kogukonnapõhistele ja kogukonnaliikmete juhitud teenustele, mis suudavad pakkuda abi kõigile, kes seda vajavad.
Hüljakem uimastitevastase võitluse meetmed
Aeg on loobuda uimastitevastasele võitlusele keskenduvatest poliitmeetmetest, mis hoolimata neile kulutatud miljarditest pole suutnud vähendada illegaalsete uimastiturgude mahte, organiseeritud kuritegevuse mõjuvõimu või vägivalda. Poliitilised meetmed ja narratiivid, mis uimasteid tarvitavaid inimesi ja tõrjutud kogukondi häbimärgistavad ja süüdistavad, tuleb asendada tõenditel, kaasamisel ja inimõigustel rajanevate sekkumistega.
Selleks, et läheneda uimastiküsimusele integreeritult, igakülgselt ja intersektsionaalselt, peab EL-i tervishoiuinstitutsioonidel olema pöördeline roll EL-i uimastipoliitika kujundamises. Uimastipoliitikat ei tohi jätta ainuüksi õiguskaitseorganite mängumaaks, vaid see tuleb sotsiaal-, tervishoiu- ja majanduspoliitika kontekstis peavoolustada.
EL-i ametkonnad peavad peavoolustama kaasava, inimõigustel ja soopõhisusel rajaneva lähenemise uimastitele, millega kaasneb ühemõtteline toetus uimasteid tarvitavate inimeste dekriminaliseerimisele kui häbimärgistamise kõrvaldamise ja teenuste kättesaadavuse parandamise meetmele.
Uus Euroopa Liidu Uimastiagentuur EUDA peab looma mõõdikud, mis võimaldavad seirata seda, kui mõjuvad ja tõhusad on praegused uimastipoliitilised lähenemised nagu kuritegevuse ennetamine ning nõudmise ja kahjude, sh häbimärgistamise vähendamine, teenuste kättesaadavuse parandamine ja inimõiguste kaitse, ning viima läbi rohkem poliitmeetmetele keskenduvaid teadusuuringuid. Kaasata tuleb ka inimõiguste kaitset, EL-i väärtuseid ja õiguskorda alal hoidma volitatud EL-i ametkonnad.
Tagagem kodanikuühiskonna ja kogukondade osalemine
Turvalisem ja tõhusam uimastipoliitika nõuab selliste kodanikuühiskonna organisatsioonide kaasamist, mis töötavad igapäevaselt kogukondadega, saavad teavitada riskipopulatsioone ja orienteeruvad kõige paremini uutes uimastituru-arengutes. EL-i uimastipoliitika peab lähtuma põhimõttest „nothing about us without us“, mis tähendab, et esmajärjekorras ja eelkõige tuleb poliitiliste meetmete kujundamisse ja ellurakendamisse kaasata kogukondi, mida uimastipoliitika mõjutab.
Kodanikuühiskonna EL-i uimastipoliitikasse, sh Euroopa Liidu kodanikuühiskonna uimastifoorumisse kaasamise mehhanisme tuleb piisaval määral rahastada ja toetada ning Euroopa Komisjon, EL-i uimastiagentuur ja kõik asjakohased EL-i institutsioonid peavad kodanikuühiskonna esindajatelt sihipäraselt nõu küsima. Teiste hulgas tuleks kaasata uimastipoliitikast mõjutatud kogukondade, sh uimasteid tarvitavate inimeste, noorte, naiste ning dekriminaliseerimisest, häbimärgistamisest ja diskrimineerimisest ebaproportsionaalselt palju mõjutatud inimeste esindajaid.
Kaalugem uuenduslikke lahendusi, sh vastutustundlikku reguleerimist
Pragmaatiline uimastipoliitika nõuab kogukondade tervise ja inimõiguste kaitsmise ning organiseeritud kuritegevuse mõjuvõimu kahandamise olulise meetmena uimastiturgudele uuenduslike lähenemiste, sealhulgas uimastite nagu kanep vastutustundliku reguleerimise uurimist. Euroopa Liit peaks neile uuendustele kaasa aitama ning seirama nende mõjusid rahvatervisele, turvalisusele ja inimõigustele.
Euroopa poliitikakujundajad peavad tagama, et Euroopa seadused ja poliitilised meetmed soodustaksid uuenduslike lähenemiste, sh uimastiturgude vastutustundliku reguleerimise kasutuselevõttu. Selleks, et oleks võimalik kujundada tõenduspõhist uimastipoliitikat, peab EL-i uimastiagentuur seirama uimastipoliitiliste meetmete ja tururegulatsiooni mõjusid. See toetab vastastikust õppimist, suurendab parimate praktikate kasutuselevõttu, panustab pragmaatilistesse lahendustesse ja valmistab Euroopa ette tulevikuks.
Allkirjastamiseks vajutage linki.
Amsterdami manifest: toimetulek uimastiprobleemiga
![](https://lunest.ee/wp-content/uploads/2024/05/Kuvatommis-2024-05-01-124705-1024x364.png)
MTÜ LUNEST ühines hiljuti Amsterdami manifestiga. Järgneb manifesti tõlge eesti keelde.
2024. a 26. jaanuaril Hollandis Amsterdamis
Meie – haldusametnikest, poliitikakujundajatest, teadlastest ja kodanikuühiskonna esindajatest koosneva mitmekesise koalitsiooni osalised – toetame ühiselt inimlikuma uimastipoliitika loomist. Selleks tuleb hakata esmatähtsustama kõigi illegaalsete uimastite turgudest ja nendega seonduvatest tervise-, ühiskonna- ja majanduskahjudest mõjutatud inimeste heaolu. Meie ühine eesmärk on integreeritud lähenemine uimastiprobleemi lahendamisele, mis arvestaks rahvatervise, inimõiguste, sotsiaalse õigluse ja turvalisusega.
Kogu maailmas pole nn sõjal uimastitega (ingl war on drugs) õnnestunud kaitsta ei üksikisikute ega ka kogukondade tervist ja turvalisust. Pealeselle on see minevikus soodustanud ja soodustab jätkuvalt organiseeritud kuritegevust, eskaleerib vägivalda, mõjutab ebaproportsionaalselt haavatavaid inimesi ja kogukondi ning pärsib riikide majandust. Me soovime selle nõiaringi lõhkuda, võttes omaks pragmaatilised ja tõenduspõhised poliitilised meetmed, mis arvestavad uimastitarvitamise ja uimastiturgude tegelikkusega.
Uimastiseaduste karistamispõhise jõustamise nurjumist ja sellest johtuvaid inimõiguste rikkumisi arvesse võttes tõotame, et võtame omaks tervishoiupõhised poliitilised meetmed, mille juures on oluline roll kahjude vähendamisel, dekriminaliseerimisel ja turgude reguleerimisel. Lisaks rahvatervise ja inimväärikuse kaitsmisele on nende poliitiliste meetmete eesmärk ka sotsiaalse õigluse edendamine.
Tervishoiukeskse uimastipoliitika suunas liikudes oleme jätkuvalt otsusekindlalt vastu uimastiturgude kuritegelikule kontrollimisele. See, et me kaalume alternatiivseid lähenemisi, ei tähenda, et pingutusi uimastite salakaubanduse ja sellega seonduvate kuritegude vastu võitlemiseks tuleks lõdvendada. Meie kindel eesmärk on kuritegelikud võrgustikud lammutada ja veenduda, et need ei ekspluateeri seda majandussektorit ega domineeri selles; nii kaitseme rahvatervist ja toetame õigusriigi põhimõtete järgimist. Meie strateegia on tasakaalukas kombinatsioon õiguskaitse- ja rahvatervise-algatustest, mille eesmärk on kurjategijate ülemvõimu lõpetamine uimastiturgudel ja nendega seonduvate riskide kõrvaldamine.
Juhtpõhimõtted
1. Tõhusus kui poliitikakujundamise kompass
Uimastitega seonduvaid poliitilisi meetmeid peaks suunama nende tõhusus rahvatervise, inimõiguste, sotsiaalse õigluse ja säästva arengu soodustamisel.
2. Alternatiivsed reguleerimismudelid ja riskide maandamine
Karistuspõhiste uimastiseaduste piiratust tunnistades toetame turgude reguleerimise põhiste alternatiivide uurimist eesmärgiga maandada illegaalsete uimastiturgudega seonduvaid riske. Uimastite seaduslik reguleerimine võib pakkuda võimalusi üldsuse teavitamiseks ja ohutumate tarvitamisviiside juurutamiseks, millega toetatakse rahvatervist ja vähendatakse kahjusid.
3. Rahvatervis, sotsiaalpoliitika ja keskendumine juurprobleemidele
Lisaks häbimärgistamise vähendamisele võib vastutustundlik seaduslik reguleerimine suunata valitsuste ressursse tõhusamate ennetus-, ravi- ja kahjude vähendamise teenuste arendamisse. Lisaks uimastite tarvitamisega seonduvate probleemide lahendamisele on rahvatervise-põhise lähenemise, sh uimastite dekriminaliseerimise poole liikumise eesmärk ka tegelemine häbimärgistamise, ühiskondlik-majandusliku ebavõrdsuse ja sotsiaalse ebaõigluse juurpõhjustega.
4. Ettevaatlik ellurakendamine
Poliitiliste meetmete väljatöötamine peab olema ettevaatlik ning teadus- ja tõenduspõhine; seda peavad suunama range seiramine ja regulatiivmeetmete teadusliku uurimise kaudu omandatud teadmised.
Meie lubadus
1. Globaalse liikumise tugevdamine
Meie eesmärk on olemasolevate võrgustike ühendamine kogu maailmas selleks, et tuua kokku visionääre ja saavutada murrang uimastipoliitikas.
2. Kursi kaardistamine teaduslike tõendite toel
Meie edasist tegevust peab suunama põhjalikult kujundatud teadusuuringute kava, mis rajaneb faktidel ja usaldusväärsetel andmetel.
3. Globaalsete teadmiste kogumine
Lubame võtta õppust kogu maailma linnade, kogukondade ja rahvaste parimatest praktikatest ning muuta need õppetunnid muutuse tööriistadeks.
4. Pühendumine julgete otsuste langetamisele
Tunnistades, et edasiminek nõuab julgeid samme, oleme valmis vaagima vähetuntud lahendusi, langetades uudsetes poliitilistes meetmetes orienteerumiseks teadlikke valikuid.
Meie ühine otsus
Meie uuendusmeelne koalitsioon on pühendunud mõtestatud muutuste saavutamisele, meie kogukondade kaitsmisele ja õigusriigi põhimõtete järgimisele võitluses kuritegelike ohtude vastu. Meie eesmärk on kujundada uimastipoliitilisi meetmeid, mis rajanevad tõenditel, empaatial ja tõhususel. Üheskoos püüame globaalses võitluses uimastitega seonduvate probleemidega tuua esiplaanile lootuse ja inimlikkuse.
Manifesti toetamiseks võivad eraisikud ja organisatsioonid saata e-kirja aadressile conferenceondrugs@amsterdam.nl.
Värsked postitused
- Üledoositeadlikkus
- Rahvaalgatus uimastitarvitamise eest määratavate karistuste leevendamiseks
- „Ei karistustele, jah lahendustele!“ – koosolek tõhusama uimastipoliitika toetuseks 26. juunil
- «Нет наказаниям, да решениям!» – общественная акция в поддержку более эффективной наркополитики
- Uus uurimus pakub soovitusi opioidasendusraviteenuse kvaliteedi parandamiseks
- MTÜ LUNEST esindaja kõne ÜRO uimastikontrollinõukogu istungil
- 2024. aasta Euroopa Parlamendi valimiste uimastipoliitika manifest
- Amsterdami manifest: toimetulek uimastiprobleemiga
Leidke meid
MEIE ASUKOHT
Aadress:
Rakvere 5a, 41531 Jõhvi vald, Estonia